EN TOHO FILM
KVINNAN I SANDDYNERNA
Svensk text: Officina Verborum
Det här är förfärligt.
Är det här en inspektion?
Inspektion?
Nej, verkligen inte.
Väntade ni en?
Ni kan stanna så länge det inte är en inspektion.
Jag samlar insekter.
Va?
Småkryp. Jag samlar småkryp.
Jag specialiserar mej på såna här sandbaggar.
Ni är alltså inte från länstyrelsen?
Länstyrelsen?
Hur kan ni tro det? Jag är skollärare.
Lärare?
Jag förstår.
Bevis vi använder för att förvissa oss om varandra:
kontrakt, licenser, ID-kort, tillstånd,
urkunder, vitsordanden, registreringar, vapenlicenser,
fackföreningskort, intyg, fakturor, skuldbrev,
tillfälliga tillstånd, fullmakter, inkomstuppgifter,
vårdnadsrättsbevis, t.o.m. stamtavla –
Är det alla?
Har jag glömt nåt?
Män och kvinnor
är slavar under sin fruktan att bli lurade.
Dom fantiserar i sin tur om nya bevis för sin oskuld.
Ingen kan säga var det ska sluta.
Dom verkar vara oändliga.
Du kritiserade mej för att ifrågasätta för mycket.
Men fakta talar för sej själva.
Skollärarn!
Vad ska ni göra nu?
Göra? Jag är tillbaka i morron.
Men den sista bussen har gått.
Det har ni rätt i.
Det måste finnas nånstans ett ställe att ta in på.
I den här byn?
Om inte här, så kanske nära motorvägen?
Ska ni gå till fots?
Jag har ingen brådska.
Ni behöver inte gå så långt.
Om ni vill, kan jag höra mej för här i krokarna.
Ni kan ju se att det är en fattig by, men om ni inte tycker illa vara...
Vill ni göra det?
Jag är mycket tacksam.
Det blir inget jäkt på morronen för mej och jag stannar gärna i ett riktigt hem.
Tack så mycket.
Försiktigt, det finns djupa hål på båda sidor.
Hallå, din gamla hagga!
Vad gör du? Du har fått en gäst!
Stegen är bredvid balarna.
Är ni säker på att det är okej?
Var inte orolig. Det är mycket informellt här.
Ja, i så fall...
En repstege?
Ja, det är det vi använder här ute på vischan.
Det här är ett riktigt äventyr.
Luta er inte ut från repet.
Håll i er ordentligt.
Titta inte upp. I så fall får ni sand i ögonen.
Var så god, den här vägen.
Var så god.
Tack för er gästfrihet.
Middagen ska snart vara färdig.
Härligt.
Kan jag ta ett bad först?
Ja, men...
Okej då.
Var snäll och vänta till i övermorron.
Övermorron?
Det går tyvärr inte.
Jag har ledigt bara i tre dar.
Jag ber om ursäkt.
Har ni bara en lampa?
Det räcker. Jag är snart färdig.
Det är väl besvärligt att inte ha elektricitet?
Var så god och ta för er.
Tack.
Musslor och braxen – det ser gott ut.
Ingenting går upp mot lokala specialiteter.
– Vad är det där till för? – Sanden sipprar in.
Varför?
Är taket skadat?
Nej, det är på samma sätt med nylagda tak.
Hur kan det komma sej?
Baggar som t.o.m. är värre än träborrare.
Trädborrare?
Ja. Dom gör hål i träd.
Ni måste mena termiter.
Nej, dom är så här stora och har hårda skal.
Kan det vara en sågbagge?
Sågbagge?
Den där rödaktiga med långa antenner.
Nej, dom här är bronsfärgade, som ett risgryn.
Då gissar jag att det måste vara en träborrare.
Om man inte är försiktig, angrips t.o.m. en så här stor bjälke av svamp och ruttnar.
På grund av träborrarna?
Nej, sanden.
Hur kommer det sej?
Jag gissar att den drar till sej fukt.
Dumheter.
Sand är till sin natur torr.
Men den får verkligen saker att ruttna.
Ni måste skoja! Använd sunt förnuft!
En öken är torr för allt är sand.
Har ni nånsin hört talas om en fuktig öken?
Ursäkta, men skulle jag kunna få lite te?
Men det ruttnar faktiskt.
Det sägs att om man lämnar sand på sina träskor, så ruttnar dom på två veckor.
Det är löjligt!.
Trät ruttnar och det gör sanden med.
Vi hittade jord i innertaket på ett begravt hus,
tillräckligt bördig för att driva upp gurkor i.
Okej, om ni säger så.
– Mera? – Nej tack.
Tack så mycket. Det var mycket gott.
Det här är förfärligt!
När det är blåsigt,
kan det bli ett lager med drygt en halv meter sand under en natt.
Ni ser? Också madrassen är fuktig.
Var är allihopa?
Er familj.
Jag bor ensam.
Förra året slukade en storm min man och min dotter.
Slukade?
Sanden forsade ner och dånade som ett vattenfall.
Han gick ut för att rädda kycklingburen.
Och begravdes?
Det var en förskräcklig storm.
Det var hemskt.
Det var verkligen hemskt.
Det är sanden.
Är ni här för att forska?
Ja.
Det påminner mej:
Finns här i närheten nåra insekter som liknar den här?
Den kallas tigerbagge.
Här är den.
Jag önskar hitta andra som liknar den.
Den här arten har många varianter.
Om jag hittar en ny variant, kommer jag att få mitt namn i en fältbok.
Det enda jag är bra på är att fånga i krypen i stjärten.
Hallå, vi har med oss hjälparens grejer!
Jaså, det finns alltså nån annan här som är med er?
Det var för lustigt.
Men han sa nåt om en hjälpare.
Han menade er.
Mej? Varför då?
Oroa er inte för det.
Det måste vara nån sorts missförstånd.
Behöver ni fortfarande lampan?
Ja, om ni inte tycker illa vara.
Det är okej. Jag är van vid arbetet.
Det är förfärligt.
Nej, låt bli.
– Vill ni ha hjälp? – Nej, inte den första dan.
Den första dan? Är ni där igen?
Jag ska bara stanna för natten.
Skyfflar ni alltid på natten?
Ja, sanden är fuktig. Det gör det lättare.
Korgen är klar!
Tack!
Här kommer den.
Låt mej hjälpa till.
Klart!
Det kan inte vara lätt för dom heller.
Den här byn har riktig lokalanda.
Vad för slags anda?
Kärlek till vår födelseort.
Jag förstår. Verkligen nåt mycket bra!
– Hur länge arbetar ni? – Till morronen.
Morronen?
Sanden väntar inte.
Klart!
Vilken förödelse!
Hemskt!
Konstigt. Stegen är borta.
Frun!
Var snäll och vakna!
Ursäkta, men kan ni vara snäll och ta fram stegen?
Den är inte där.
Jag skulle vilja ge mej av.
Jag har ledigt bara i tre dar. Jag kan inte slösa bort tiden.
Vänta ett tag!
Det var ju en repstege!
Den kan bara firas ner ovanifrån.
Djävlar! Det var en fälla!
Jag är ledsen.
Ledsen? Vad menar ni?
Jag frågade vad ni menar!
Jag är ledsen.
Det räcker inte!
Jag har ett arbete. Jag kan inte förspilla tiden.
Men ni förstår väl?
Förstår? Vad är det som ska förstås?
Ni förstår...
Det här livet är verkligen för tungt för en ensam kvinna.
Vad har jag med det att göra?
Nordanvinden kommer snart. Det kan bli sandstormar också.
Ni håller mej fången?
Jag är hemskt ledsen.
Är det här ett skämt? Jag är inte en hemlös luffare.
Jag är en respekterad lärare. Jag är mantalskriven i stan.
Ni får det besvärligt när jag rapporteras saknad.
Att hålla nån fången olagligt är ett allvarligt brott.
Om jag inte orkar,
kommer mitt hus att begravas.
Bra, låt det ske!
Ni kan inte dra in mej i det här!
I så fall kommer grannhuset att stå på tur.
Dom kan bli begravda allihopa för min del.
Och hur är det med er?
Varför hänger ni fast vid det här stället?
Ni måste vara tokig!
Tänk efter!
Ni är inte skyldig dom där byborna ett förbannat dugg.
Jag kan inte dela er tanke om självuppoffring.
Låt dom ta hand om sanden vetenskapligt, med träbarriärer eller nåt sånt.
Dom har räknat ut att det är mycket billigare så här.
Jaha, om ni säger det så... Kalla bara hit den som bestämmer!
Jag ska tala om för honom hur dumt allt det här är!
Vad väntar ni på?
Det måste finnas ett sätt.
Banka på oljefatet eller vadsomhelst!
Varför säger ni inget?
Det är inte omöjligt.
Jag följer sandens naturliga lutning.
Djävlar!
Vad är det där för ljud?
En liten klocka.
Pling, plong
Vad är det där för ljud?
Ett spökes röst
Pling, plong
Vad är det där för ljud?
Är ni vaken?
Hur mår ni?
Det kunde vara värre.
Låt mej torka av er på ryggen.
Sluta! Det gör ont!
Gör det ont?
Ja.
Ska jag massera er?
Menar ni allvar? Jag kanske har brutit nåt.
Ta hit en doktor, om ni är så bekymrad.
Är inte mina underkläder torra än?
Ni bör inte ha på er nåt i sängen.
Varför inte?
Ni kommer att få utslag av sanden.
Utslag?
Sanden drar till sej fukt.
Var tyst! Kämpa inte emot!
Ni får härda ut en stund.
Nu kan vi båda säga att vi blivit lurade.
Man skördar vad man sår.
Män är inte hundar.
Man kan inte hålla dom i band.
Hallå, vad är det som händer?
Skynda på där nere!
Vi väntar!
Dra upp mej! Jag ska inte släppa taget!
Hon är bunden där inne! Vill ni hjälpa henne, måste ni dra upp mej!
Nej.
Dom har inte vunnit än.
Striden har bara börjat.
Dom kommer att hamna i stora svårigheter.
Det finns ingenting att vara rädd för.
Jag har övertaget.
Det här är faktiskt en nyttig erfarenhet.
Jag ska kanske skriva om det när jag kommer tillbaka.
Det är shochu.
Så omtänksamt att ge mej sprit för att fira i förväg.
En statskupp, va?
Folk kan inte hålla sej lugna i en minut.
Får det lova att vara en cigarett?
Nej.
Rökning gör min hals torr.
– Vatten då? – Det är bra, tack.
Fråga vad ni vill.
Jag har ingenting personligt emot er.
Gör det ont?
Vi måste vara försiktiga.
Ransonerna kommer bara en gång i veckan.
Ransonerna?
Ja.
Bara till hushåll med en man.
Byrådet betalar för dom.
Säg mej:
Har det här hänt män före mej?
Vi har så ont om folk.
Vem mer har blivit bortförd?
Låt mej se...
I höstas en vykortsförsäljare.
En vykortsförsäljare?
Han arbetade för ett företag som gör vykort för turister.
Nåra andra?
I år...
var det en student som höll på med en undersökning.
Tre hus bort. Han är fortfarande kvar.
Dom drog upp stegen för honom också, va?
Ungdomar vill inte stanna kvar i byn.
Lönen är bättre i städerna.
Biografer och restauranger är öppna året runt, eller hur?
Det här är vansinne!
Vad är det? Gör det ont?
Skulle ni kunna vara snäll och klia mej bakom höger öra?
Så här?
Ursäkta,
men skulle jag kunna få lite vatten?
Vatten, snälla! Jag bönfaller er!
Det här är allt som är kvar. När kommer nästa ranson?
Det räcker!
Inte så mycket!
Tig! Det här är ert eget fel!
Ska jag knyta upp banden?
Men det ska ni ha klart för er: det är inte av medlidande.
Jag har helt enkelt fått nog av ert ömkansvärda ansiktsuttryck.
Det finns ett villkor:
inget ösande om jag inte säger det.
Lovar ni mej det?
Ja, jag lovar!
Jag lovar vad som helst!
Om jag lider, lider ni.
Betänk det noga.
Vart ska ni gå?
Spring!
Kan vi inte göra nåt?
Det är för att vi inte skyfflat sand under två nätter.
Vatten! Jag talar om vatten!
Är ni inte törstig?
Jag var hygglig nog att släppa er lös så nu kan ni samarbeta lite.
Där ser ni,
om vi precis börjat arbeta igen...
Ge mej en chans!
Vem har rätt att tvinga mej in i en sån här usel historia?
Man måste använda rätt man på rätt plats.
Jag är lärare och lite grann vetenskapsman.
Dom skulle åtminstone kunna använda mina kunskaper på ett bättre sätt.
Vi skulle till exempel kunna...
fundera ut ett sätt att exploatera tjusningen med dynerna.
Det var i alla fall min fascination för sanden som fick mej hit.
Jag menar allvar.
Vykortsförsäljaren kom förmodligen av samma skäl.
Gör en annonskampanj för området. Utveckla det till en turistort.
Gör så att sanden arbetar för er, inte emot er.
Men en turistort behöver en het källa.
Ja, det var bara en idé.
Det finns kanske särskilda grödor som växer i sand.
Ja. Ungdomsorganisationen odlar en del.
Till exempel jordnötter och tulpaner.
Tulpanlökarna lär ha varit så stora...
att dom visade upp dom på en jordbruksmässa i Tokyo.
Om du såg dom –
Det räcker!
T.o.m. en apa skulle kunna tränas att utföra det här arbetet.
En apa?
Det kommer att göra dej illamående.
Min andedräkt känns som om den brann.
Det här tjänar ingenting till.
Om den så ville...
skulle sanden kunna sluka städer, t.o.m. hela länder.
Visste du det?
En romersk stad som hette Sabrata,
och den i Rubaiyat av Omar Khayyam,
blev båda helt begravda under åtta millimeter breda partiklar.
Man kan inte stå emot det!
Det är hopplöst!
Vad gör du?
Nej!
Jag ska göra en stege!
Du får inte göra så!
Ska jag... borsta bort sanden?
Men...
är inte alla flickorna i stan sötare än mej?
Dumheter!
Ge mej tygbiten.
Förbannat!
Mitt blod kommer att ruttna!
Vilket lumpet motdrag!
Vad ska jag göra?
Gör nåt!
Mitt blod kommer att ruttna!
Du förstår,
om vi bara började arbeta igen –
Finemang!
Jag ger upp!
Ni vinner!
Vad är på tok?
Vattnet har kommit!
Det är min tur.
Håll din vänstra hand lägre.
Försök att använda höger hand. Så blir du inte så trött.
Jag har inte sovit nåt vidare.
Ta igen dej om du vill. Det kostar på att vänja sej.
Det är så här det måste kännas...
om min muskler var gjorda av cement.
Du blir lätt trött tills du vant dej.
Jag undrar om jag nånsin kommer att vänja mej vid det.
Jo då, det kommer du att göra.
Jag förstår inte.
Tycker du inte att allt detta är meningslöst?
Skyfflar du sand för att leva eller lever du för att skyffla sand?
Jag vet att det är inte lika roligt som Tokyo.
Jag talar inte om Tokyo!
Hur kan du finna dej i att bli fångad i en sån här fälla?
Det här är mitt hem.
Kräv då dina rättigheter.
För min del bidar jag bara tiden tills jag är räddad.
Räddad?
Ja visst.
Om jag är borta en vecka från arbetet, ska dom komma och leta efter mej.
Dom kommer att se boken som jag lämnade uppslagen i mitt rum...
och hitta växelpengarna i min rockficka.
Dom måste få sina misstankar.
Men du kommer att leva så här för alltid om du inte protesterar.
Men dom är begravda här.
Dom?
Min man och dotter.
Menar du alltså...
att du skulle flytta om dom grävdes upp? Jag ska hjälpa dej med det!
Du vet hur du ska få dom att fira ner stegen.
Det finns ingenting för mej att göra där ute.
Du skulle kunna promenera omkring.
Promenera omkring?
Ja! Det är underbart att promenera omkring fritt!
Tar det inte för mycket på krafterna att bara promenera omkring utan mål?
Det här är inte roligt!
T.o.m. hundar blir tokiga om dom är bundna hela dagarna!
Och vi är människor!
Men du förstår, om det inte var för sanden...
skulle ingen bry sej om mej.
Är det inte så?
Inte ens du.
Se, här är en.
Nej, gör inte så!
Det här är det som fick mej hit överhuvudtaget.
Det är tigerbaggen som jag berättade för dej om.
Har du en sax?
Sax?
Jag vill bara ansa skäggstubben.
Jag ska nog ha en.
Den är nog inte särskilt vass.
Den är säkert rostig.
Det beror på sanden.
– Den här är inte bra. – Inte?
Nej, verkligen inte.
Låt oss be om en rakkniv när dom kommer med ransonerna.
Du märker det, va? Sanden gör att stubben rivs.
Sanden bara förstör allt, eller hur?
Hallå, skynda på!
Okej! Tack!
Var är din man?
Magont. Han har frossa.
Eller så gav du honom kanske för mycket älskog!
Klart!
Behöver du hjälp med badet?
Inget bad i kväll. Jag är dödstrött.
Men jag skulle verkligen tycka om ett bad.
Nej, du är sjuk.
Jag är kladdig av svett.
Svettades i natt. Jag var för sjuk för att sova.
Jag tror att jag skulle kunna värma vatten.
– Snälla du, låt mej hjälpa dej. – Det är okej. Jag gör det.
Vad tänker du på?
Ingenting.
Jag ska ta en bild av dej. Stå där.
Nej, helst inte.
Ah, se så.
Le.
Du vill åka hem, eller hur?
Varför frågar du?
En radio skulle kunna skingra dina tankar.
Du skulle kunna höra vad som händer i världen.
Varför bry sej om det?
Du skulle få veta vad som händer i Tokyo.
Jag började samla insekter för att komma bort från allt det.
Jämfört med det outgrundliga levnadssättet...
är i alla fall tanken att få mitt namn i en bok nåt påtagligt.
Men en radio skulle vara en trevlig förströelse.
Okej då.
Ska vi göra slut på det sista av den där shochun?
– Du är fortfarande sjuk. – Det hjälper en att sova.
Jag är tillräckligt sömnig utan den.
Äsch, ta lite.
Nej, jag kan faktiskt inte.
Äsch. Jag känner för att fira idag.
– Vattnet kokar. – Men se så!
Vad är det fatt med dej?
Sätt fart, drick upp.
Det känns skönt att äntligen ta ett bad.
Du är hemsk som tvingar mej att arbeta så här när jag är så trött.
Hjälp!
Hjälp mej nån!
Hjälp!
Här, ta tag i den här.
Var snäll och dra upp mej med det här repet.
Dummer, vi kan inte dra upp dej som en rot.
Vi ska gräva ut dej. Ta tag i den här plankan.
Tur att vi kom förbi i tid.
Det är en massa kvicksand i det här området.
T.o.m. hundarna håller sej borta.
Hur många har ramlat i här förut?
Vandrare och andra vet inte att det finns här.
Om vi gräver, hittar vi kanske nåt värdefullt.
Säkert två eller tre kameror.
Var tyst.
Jag är ledsen.
Ska jag göra lite te?
Vad är klockan?
Jag vet inte.
Kanske ungefär halv nio.
Jag misslyckades.
Ett fullständigt, kapitalt misslyckande.
Har du en...
fru?
I Tokyo?
Det har du inte nåt att göra med.
Nej, du har rätt.
Men det är för illa.
Om jag hade lyckats,
tänkte jag skicka dej en radio.
En radio?
Ja, du vill väl ha en?
Det är okej. Du behöver inte göra det.
Jag kan ta nåt styckearbete och köpa en här.
Jag misslyckades.
Ska jag torka av dej?
Jag kände inte till geografin, det är förklaringen.
Men till slut ska dom komma och leta efter mej.
Mina vänner, facket,
skolstyrelsen, föräldraföreningen.
Dom ska inte låta mej dö här...
Kom hit. Låt mej tvätta av dej.
Vad är det där?
– Mitt sista hopp. – Sista hopp?
Det är en kråkfälla.
Jag placerar ett bete ovanpå tidningen.
Om en kråka tar betet, åker den ner i sanden.
Kråkor är mycket intelligenta.
Men hunger gör dom dumma.
Varför säger du att det är ditt sista hopp?
För att det är det.
Jag ska fästa ett meddelande på kråkans ben och be om hjälp.
Dom kommer ju inte.
Det har gått nästan tre månader.
Vilka?
Dina räddare.
Dom tror förmodligen att du gett dej av.
Gett mej av?
Att du blivit utled på ditt jobb.
Omöjligt.
Jag lämnade kvar min bankbok nånstans.
Jag lämande en uppslagen bok på mitt skrivbord.
Vem som helst kan se att rummet formligen skriker på hjälp.
Vad finns där för dej?
Vad menar du?
I Tokyo.
Varför tror du att jag sa till dej att gå och se det?
Det här är för mycket.
Hallå, era ransoner!
Vänta ett tag! Vänta!
Kan ni inte släppa ut mej nån gång emellanåt?
En halvtimme en gång om dan så jag kan se havet?
Jag lovar att inte fly.
Tjugo minuter! Åtminstone tio!
Jag har skött mej i tre månader! Snälla ni, jag håller på att bli galen!
Byrådet ska diskutera det och låta dej få veta.
Snälla! Ni kan hålla mej under bevakning!
Du arbetar oerhört hårt.
Tjugo till så kommer jag att tjäna 1000 yen.
"Du är mej en sjyst en."
"Jag ler i alla lägen!"
Jag vill inte bli gjord till åtlöje!
Jag vägrar att dö som en hund!
Vad är det för bra med en radio? Snart ska det vara för sent.
Man bryr sej inte om dej.
Så mycket vet jag.
Folk bryr sej bara om sej själva.
Här är vi, hämningslöst utnyttjade. Ändå viftar vi på svansarna.
Innan du vet ordet av kommer dom att överge oss här.
Aldrig! All sand är här!
Sanden? Vad är det för bra med den?
Den är roten till alla dina bekymmer.
– Den säljs. – Var?
Till fabrikerna i stan.
Skojar du? Det är olagligt att använda så saltbemängd sand.
Under bordet, till halva priset.
Knappast en bra affär när en damm eller en byggnad kollapsar.
Det är andras problem.
Det är rätt. Det är andras problem.
Men nån blir rik på såna svindlerier.
Varför ska man hjälpa dom?
Föreningen sköter köp och försäljning.
Dom behandlar oss mycket bra.
Jag ska sikta sanden.
Att leva här är som att bygga ett hus på vatten
när det skulle vara vettigare med en båt.
Ett sånt inskränkt sätt att tänka.
Det måste vara ett hus eller ingenting alls.
Men vill inte du gå hem också?
Det är annorlunda.
Även om det bara är en lögn...
hjälper det en att hoppas
att i morron ska det bli en ändring.
Jag är så rädd varje morron
när jag går till sängs
att jag ska vakna upp ensam igen.
Det gör mej verkligen förskräckt.
Lägg dom här.
Hallå där, hårt arbete?
Vad gör han här? Det är för tidigt för korgen.
Du sa att du ville se havet?
Ja.
Snälla ni! Ska ni låta mej göra det?
Det är en möjlighet.
Snälla ni. Jag har lärt mej läxan.
Bara en timme om dan?
Okej, men visa oss, det där du vet.
Kom ut båda två
så att alla kan se er.
"Det där du vet"?
Ja, du hörde rätt.
Du vet, med din kärring.
Så här, din rackare!
Vi har alla diskuterat det.
Vi var alla överens. Det är vad du har att göra.
Hallå, varför tar det så lång tid?
Skynda på!
Vad ska vi göra?
Det är löjligt!
Men det är min enda chans.
Strunta bara i dom.
Du förstår, vi behöver inte ta det riktigt på riktigt.
Va? Vi är inte perversa!
Vad är det att bry sej om? Vi lever som djur i alla fall!
Se så! Vi kan bara låtsas!
Idiot!
Hur kunde detta hända?
Det är konstigt.
Det har inte regnat en droppe på över tre veckor.
Det måste bero på kapillärkraften.
Så är det.
Om jag kan fullända tekniken, ska vi aldrig behöva oroa oss för vattenbrist igen.
Avdunstningen vid ytan drar upp fukten under marken.
Hela sanddynen fungerar som en pump.
Det är som om vi skulle sitta uppe på en sugpump.
Jag skulle nog kunna konstruera en ännu bättre tank.
Det här är förfärligt! Jag kan knappast andas.
Det är nästan december.
Jaha.
Det där igen?
Det är ont om mat när det är kallt. Det är troligt att en kråka tar betet.
Karlar!
Ibland vill jag vara den som sätter ut en fälla.
Bara radion kommer,
så vi skulle kunna höra väderrapporten.
Jag är rädd.
Jag ska gräva ner den här medan vattnet värms.
Ännu en dag till nu...
Hjälp!
Nej... nej.
– Vad är på tok? – Hon har smärtor.
Det är en baby.
En baby?
Sen när?
Oktober.
– Gör det ont här? – Ja.
– Illamående? – Jaa.
Här då?
Det kan vara utomkvedsgraviditet.
Hur känner du till såna saker?
Han skodde hästar åt veterinären!
Strunt samma. Skaffa bara hit en doktor fort!
Han skulle inte hinna hit i tid.
Doktorer nuförtiden...
Säg till dom att skaffa hit trehjulingen.
Här är dom.
Jag är rädd.
Har vinden avtagit?
Ja, ganska mycket.
– Hur ska vi få upp henne? – Svep in henne i madrassen.
Då sätter vi igång.
Lägg en bräda under henne.
Här är er radio.
Radion?
Det var dålig timing.
Ska jag öppna?
Vill du ta den med?
Svep in den tillsammans med henne i madrassen.
Har du en bräda till?
Ta en från hyllan därute på baksidan.
Den under den där.
– Okej, ett, två... – Lyft!
Nej... nej.
Hör på.
Vänta.
Sa du nåt?
Spelar ingen roll. En annan gång.
Nej...
Okej, dra upp henne.
Nej.
Nej... nej!
Dra in henne närmare.
Ta det varligt. Inte för fort.
Det är ingen idé att rusa iväg än så länge.
Jag har returbiljett.
Jag har frihet att skriva i eget namn.
Dessutom brinner jag av lust
att berätta för nån om pumpen.
Och vilka är då bättre att berätta för än byborna här?
Om inte idag, så kanske i morron.
Jag är säker på att jag till slut berättar för nån.
Jag kan fundera på att fly dagen därefter.
TOKYOS FAMILJEREGISTER RAPPORT OM SAKNAD PERSON
NAMN: JUMPEI NIKI
FÖDELSEDAG: 7 MARS 1927
SAKNAD I ÖVER SJU ÅR
FÖRTECKNAD SOM FÖRSVUNNEN